![Antropomorfní přívěsek, kámen, z ostrůvku Saliago u Paru, pozdní neolit, 5300-4500 před n. l. Výstava Vanity v muzeu na Mykonu. Kredit: Zde, Wikimedia Commons Antropomorfní přívěsek, kámen, z ostrůvku Saliago u Paru, pozdní neolit, 5300-4500 před n. l. Výstava Vanity v muzeu na Mykonu. Kredit: Zde, Wikimedia Commons](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-01.jpeg)
Občas se lidé chtějí zdobit, někdy i magickým talismanem, navíc tím zdůrazňují svůj sociální statut, dokonce se ho tím pokoušejí zvýšit. V sérii článků o Kykladské civilizaci rané doby bronzové jsem šperky nepojednal. Chci je teď použít jako oslí můstek k budoucímu představování dalších kulturních okruhů egejského prostoru: minojské Kréty a pak hlavně různých vrstev řecké kultury, pokud tomu budou bohové a Osel nakloněni.
Jak rozlišit šperk od amuletu, tedy magického předmětu? Vždyť hranice mezi nimi není úplně ostrá ani v naší době, a ve starších dobách můžeme očekávat ještě mnohem plynulejší pojetí. Šperky se nejspíš vyvinuly z amuletů „ochladnutím“ jejich apotropaické a ochranné funkce, přitom s uchováním zdobnosti a vzácnosti. Pokud by tomu tak bylo, což hodně interpretů předpokládá, tak by šperky představovaly typický produkt zatím ne zcela dokončeného přechodu od sakrálního pojetí hodnot k civilnímu, včetně zhodnocení sociálního statutu. S tím může souviset i otázka, zda se přitom proměňuje také rozlišení mezi převážně zdobnou funkcí a rolí sociálního statutu (či dokonce investice), např. bižuterie nebo zlacení – versus originální dílo z velice drahých materiálů. Místo odpovědí nabídnu chronologickou přehlídku muzejních exponátů z egejské oblasti a nakonec i z Říma.
Obvyklé jsou náhrdelníky, někdy možná spíše pektorály. Pektorál má primárně chránit nebo zdobit hruď, i když je většinou zavěšený na krku. Výčet šperků je však mnohem širší: čelenky, náramky, prsteny, jehlice…
![Falický náhrdelník a dva malé přívěsky, polodrahokamy a barevné kameny, 3200-2800 před n. l. Pohřební dary z Krassades na Antiparu, z hrobu 115. Národní archeologické museum v Athénách, inv. č. 4861. Kredit: Zde, Wikimedia Commons. Falický náhrdelník a dva malé přívěsky, polodrahokamy a barevné kameny, 3200-2800 před n. l. Pohřební dary z Krassades na Antiparu, z hrobu 115. Národní archeologické museum v Athénách, inv. č. 4861. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-02.jpeg)
Velká potíž je, že drahé kovy a drahokamy se v průběhu času hojně recyklují, používají se na nové šperky. Je to přímo vzor ekologických postupů, který nám ale znepřístupňuje starší předměty. O nevyloupené hroby je nouze a o nevyloupené obětní dary na svatých místech tím spíš. Tohle platí snad ve všech kulturních vrstvách
![Malá stříbrná jehlice s hlavičkou ve tvaru beránka. Z pohřebního daru v Dokathismata na Amorgu, kultura Keros-Syros, 2800-2300 před n. l. Národní archeologické museum v Athénách, inv. č. 4730. Kredit: Zde, Wikimedia Commons. Malá stříbrná jehlice s hlavičkou ve tvaru beránka. Z pohřebního daru v Dokathismata na Amorgu, kultura Keros-Syros, 2800-2300 před n. l. Národní archeologické museum v Athénách, inv. č. 4730. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-03.jpeg)
Téma lze příhodně začít ukázkou z výstavy „Vanity, 7 tisíciletí šperku na Kykladách“, kterou roku 2017 nabízelo Archeologické muzeum na Mykonu. Na tomto ostrově není o drahé šperky nouze ani nyní, ba i potřeba ochranných amuletů před „turistickou“ a mafiánkou devastací je zde ještě mnohem akutnější než v centru Prahy
Začátku expozice vévodil kykladský neolit, například kamenný antropomorfní přívěsek z ostrůvku Saliago u Paru (Parosu) z doby kolem 5 tisíc let před n. l. Je to šperk nebo rituální předmět? Nevíme. Dokonce nevíme, jak by takové rozlišení bylo v dané kultuře chápané.
Z podobné nebo o něco pozdější doby pochází taky asi 6 cm velký zlatý plíšek s dírkami, nalezený v sakrální jeskyni hory Zás na Naxu a vystavovaný v Naxijské Chóře, na který tady pouze odkazuji, protože na něm není mnoho vidět.
![„Včelí ornament“, zlato, přívěšek velký 4 cm. Z pohřebiště Chrysolakos u Malie, 180-1700 před n. l. Archeologické muzeum v Irakliu (Herakleon), AE 559. Kredit: Zde, Wikimedia Commons. „Včelí ornament“, zlato, přívěšek velký 4 cm. Z pohřebiště Chrysolakos u Malie, 180-1700 před n. l. Archeologické muzeum v Irakliu (Herakleon), AE 559. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-04.jpeg)
Pak přijde kykladská raná doba bronzová. Civilizace je to velmi pokročilá, ale maličká až titěrná, takže nemůžeme očekávat velké honosné šperky. Ve srovnání s mohutnějšími kulturami té doby, např. s raně dynastickým Egyptem, působí zdejší šperky poněkud venkovským dojmem, takové „malé, ale naše“. Za ukázku stojí například droboučká stříbrná jehlice s hlavičkou ve tvaru beránka.
Minojský šperk z Kréty
Minojská civilizace na Krétě se rozvíjí už v rané době bronzové, ale pomyslného vrcholu dosahuje ve střední době bronzové, kdy její vliv expanduje i mimo Krétu. V průběhu pozdní doby bronzové je naopak postupně překrývána řeckou mykénskou (achájskou) kulturou. Protože jí hodlám brzy věnovat několik článků, tak se teď omezím na jedinou ukázku slavného šperku ze střední doby bronzové, tzv. včelího ornamentu (i když není jasné, jestli to opravdu jsou včely). Navíc tady hned ukážu achájské šperky, které budou těm minojským velice podobné.
Objevují se i šperky dělané speciálně jen pro pohřební nebo votivní účely. Ty často vypadají jinak, bývají menší a tenčí. Přes velké bohatství se na mrtvých občas začíná trochu šetřit.
Minojská pečetítka a prsteny, převážně ze začátku pozdní doby bronzové, např. Minoův prsten, jsem už ukazoval v článku Optika z mínójské Kréty doby bronzové?.
Mykény
![]() Lovecká scéna na zlatém prstenu z Mykén (hrob IV v okruhu A), 1600 až 1500/1400 před n. l. Archeologické muzeum v Irakliu (Herakleon). Kredit: Schuppi, Wikimedia Commons.
|
![]() Zlatý prsten s reliéfem: Sedící bohyně a procesí mořských koníků. Mykénská pozdní doba bronzová. Tiryns, 1500-1400 před n. l. Národní archeologické muzeum v Athénách, N 6208. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.
|
Výtvarný projev nejstarší známé řecké kultury, mykénské neboli achájské, je velice nápadně ovlivněný minojskou Krétou. Historicky i myticky sice Minojci představují zdatné protivníky, nad nimiž Řekové nakonec zvítězili, ale kulturně se Řekové pozdní doby bronzové stali v mnoha ohledech jejich pokračovateli. Na šperku je to zvláště nápadné. Například zlaté prsteny, ryté s neuvěřitelnou přesností.
Samostatnou kapitolou by mohly být šperky z mykénských hrobů. Některé na mrtvých zlatem nijak nešetří. Na jiných je však vidět, že jsou zhotovené pro pohřební účely, totiž z tenkých plátků zlata, i když pořád honosně velkých. Jejich porovnání s „normálními“ masivnějšími zlatými šperky nabízím v tomto odkazu.
![Zlaté šperky z Athén, 850 před n. l. Muzeum Staré agory v Athénách. Kredit: Dorieo, Wikimedia Commons Zlaté šperky z Athén, 850 před n. l. Muzeum Staré agory v Athénách. Kredit: Dorieo, Wikimedia Commons](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-08.jpeg)
Řecká raně geometrická doba
Po pádu Mykén a analogických center koncem doby bronzové následují „temná staletí“ (11. a 10. před n. l.) a pak už nastupuje zcela jinak konfigurovaná řecká výtvarnost tzv. geometrického stylu, pojmenovaného podle způsobu zdobení keramiky. (Pomíjím šperky z okrajových oblastí řeckého světa, i když jsou mnohdy zajímavé, ale zavedly by nás jinam.)
![Ozdobná přezka ze slonoviny, z řecké archaické svatyně na vrcholu Vryokastro na ostrově Kythnu, 600-575 před n. l. Výstava Vanity v Archeologickém muzeu na Mykonu. Kredit: Zde, Wikimedia Commons. Ozdobná přezka ze slonoviny, z řecké archaické svatyně na vrcholu Vryokastro na ostrově Kythnu, 600-575 před n. l. Výstava Vanity v Archeologickém muzeu na Mykonu. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.](https://www.osel.cz/_clanky_popisky/s_amulety-09.jpeg)
Řecká archaická doba
Řeckou kulturu 7. a 6. století označujeme jako archaickou.
Vyznačuje se kvantem soch a krásné keramiky, navíc i rozsáhlou literaturou, ale šperků se dochovalo jen málo. To může mít dva výklady, nejspíš oba pravdivé. První: Podle dobové literatury na sebe Řekové nevěší zlato a kamení tak kvantitativně jako barbaři. Druhý: Masivní recyklace drahých materiálů v pozdějších dobách. Ze stejných důvodů se zachovalo i tak málo šperků z jinak tuze slavné klasické doby (5. a většina 4. století n. l.), že jsem ani nenašel vhodnou ukázku.
Za ukázku stojí zvláštní šperk z archaické doby, zachovaný jenom namalovaný na keramice: náušnice zakotvená také piercingem ve tváři. Je to ovšem specialita Kyklad, takových maleb na keramice je tam hodně, dokonce i plastické zobrazení na fragmentu sochy, ale odjinud je neznám. Není jasné, jestli jde jen o místní módu nebo o odraz specifické kultovní záležitosti. (Více obrázků viz komparace Dívka s náušnicí.)
Z helénistické doby
![]() Zlatý amulet z helénistického Egypta, 332 před n. l. až 392 n. l. Národní archeologické muzeum v Athénách. Kredit: George E. Koronaios, Wikimedia Commons. CCASA 4.0
|
![]() Síťka do vlasů s reliéfem Afrodity, Fana a Eróta. Zlato, granáty a smalt, 3. století před n. l. Národní archeologické muzeum v Athénách. Kredit: George E. Koronaios, Wikimedia Commons. CCASA 4.0
|
Od pozdního 4. století před n. l. šperků opět silně přibývá. Zčásti to může být menší časovou propastí, ale roli nepochybně hraje i vliv velice zdobných a mnohem magičtěji exponovaných orientálních kultur. Řeky to ovlivňuje podobně jako dobový import astrologie, numerologie a nových typů pověr, navzdory velkému rozmachu vědy.
Římská doba
Z římské doby (na západě Řecka začíná už v 2. století před n. l., na východě až v 1. století n. l.) ukážu napřed řecké práce. Zčásti navazují na helénistickou tradici.
Po obrázcích převážně z athénských muzeí teď ukážu předměty z expozice Umění starověku pod patronací Národní galerie v paláci Kinských v Praze, protože ilustrují téma velice reprezentativně a měli jsme to doma. (Měla to být od slavná stálá expozice z antických sbírek několika pražských institucí, od roku 2010 byla chvílemi občas otevřená, roku 2015 byla definitivně zrušena, prý z ekonomických důvodů. Viz fotogalerie.)
Charakteristické jsou náušnice a prsteny. Může jít o jednoduchý, leč dokonale provedený drobný zlatý šperk, nebo o drahé kameny zasazené ve filigránovém rámci.
Nejprve jsem představil pravděpodobně řecké práce a nejspíš z řeckého území. Specifický žánr ovšem představují římské prsteny, nezávisle na tom, zda je na římskou objednávku dělali latinští zlatníci (ovlivnění etruskou a řeckou tradicí), nebo Řekové. Krom vsazených kamenů (nebo někdy zlatých uzlíků či miniaturních plastik) se v nich uplatňují také plasticky ryté polodrahokamy. Říká se jim kameje (konvexně ryté) a gemy (ryté konkávně).
![]() Pár náušnic.
Zlato a syrský granát, 1. až 2. století n. l. Národní muzeum v Praze, HM10 745-746. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.
|
![]() Prsten, zlato se vsazeným kamenem. Římská práce. Národní muzeum v Praze, HM10 754. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.
|
![]() Zlatý prsten zdobený achátem nebo sardonyxem s rytou figurou Minervy, 2. století n. l. Národní muzeum v Praze, HM10 747. Kredit: Zde, Wikimedia Commons.
|
Literatura
Tentokrát ji suplují muzejní popisky. Velice ilustrativní je prý monografie Britského muzea, které má úžasnou sbírku dávných šperků: Jewellery through 7000 years. British Museum Publications, řada vydání od 1976.
Diskuze: